En l'univers tecnològic en què ens movem, el terme "legacy" sona com una de les moltes coses antigues que hem d'arrossegar. Parlem de hardware i software que, tot i ser obsolets, segueixen ocupant un lloc al nostre dia a dia. De vegades sembla com si ens enganxem a aquests sistemes vells que ja no tenen suport, com si fossin records nostàlgics d'un temps que no tornarà. Però, malgrat les seves mancances, moltes empreses dependents d'aquests artefactes s'emplacen en un laberint de costums i rituals que, en el fons, són resistències al canvi.

Vivim en un món accelerat on tot canvia constantment, i la nostra manera d'adaptar-nos és com un ball de hip-hop en una rave: dinàmica i, a vegades, caòtica. No només ens ajustem a l'actualitat; també agafem experiències passades, les fusionem amb el present i les reinventem. Els individus no són només màquines de consum; són creadors que lluiten per mantenir la seva personalitat en aquesta onada de novetats que cada cop més ens defineixen no només com a persones, sinó com a consumidors. Aquí és on les velles tecnologies es converteixen en eines de resistència, aferrant-se a la identitat en un món que intenta homogeneïtzar-ho tot.

En aquest entorn tan accelerat, estem exposats a una contínua sobrecàrrega d'informació i a la pressió de ser sempre "moderns". La cultura del consum pot portar-nos a pensar que hem de deixar enrere el que és vell, però hi ha un poder en les nostres eleccions, en les eines que decidim utilitzar. Si les noves tecnologies ens aborden amb la promesa d'eficàcia i connectivitat, hem de fer el màxim per assegurar-nos que no ens prenguin la llibertat de ser qui realment som. Ens enfrontem a la urgència d'esdevenir autònoms en aquesta creació de continguts, imaginant la manera de fusionar el nou amb el vell, com un hacker que busca la seva pròpia veritat en un sistema que intenta controlar-lo.

Al final del dia, ser un prosumidor en aquest món és com ser un guerriller digital. Tenim la capacitat de remodelar la nostra realitat i les eines que utilitzem, desafiar el que ens volen imposar i fer servir el que s'havia considerat 'herència' per crear futur. Aquest viatge d'adaptació és una revolució en si mateix: no només consumim, sinó que també som part d'un ecosistema que pot canviar les regles del joc. La nostra força rau en reconèixer l'impacte del passat mentre traçem el nostre camí cap a un futur que ens pertany. 

Al cap i a la fi, tant lo vell com lo nou són peces del trencaclosques en constant moviment que és la vida, aquesta. 

https://x.com/remenaire
https://www.nodo50.org/casc/spip.php?auteur1
http://EaraX.net/
https://www.foto-despidos.net/Quien-soy-PlugMagoya
https://web.archive.org/web/20180804010915/http://codilliure.cat/
